![Crna Gora slavi Dan državnosti: Kako će izaći pred pretke i potomke?](https://cdns.russiatoday.com/srbmedia/images/2024.07/thumbnail/66925b111d9b940253043ba3.jpg)
Perspektive Balkana, ili: Crnogorci ne ljube lance
![Perspektive Balkana, ili: Crnogorci ne ljube lance](https://cdns.russiatoday.com/srbmedia/images/2024.08/thumbnail/66c345f3cc7b03c69805cab4.jpg)
Bar nas malo starije, u porodici i školi su učili da smo mi Srbi kao narod opstali zahvaljujući svom slobodarskom duhu i otporu svim zavojevačima. Oni koji su "ljubili lance", "uvažavali realnost" i "čuvali mir po svaku cenu", danas su možda i srećniji od nas, samo što – nisu Srbi! Kažu da nekadašnjih Srba u Turskoj ima više nego nas ovde. Poznato je da su najveće ustaše baš donedavni hercegovački Srbi. Ima ih čak i među precima Hašima Tačija, i ko zna gde sve.
E, tu vrstu "prihvatanja realnosti" i poštovanja prema zločincima, Zapad nam (ali i celom svetu) nameće već vekovima. Zajedno sa predstavom da su "sve velike sile iste", da su agresija i kolonizacija prirodne težnje svih koji su veliki i moćni. I da su lanci – svetinja. Zato danas, kada smo zakoračili u Novi svet kome smo i sami mnogo doprineli, u Srbiji vlada sveopšti strah – ni vlasti, ni patriotska opozicija se ne usuđuju da kažu da nam mesto nije u dodvoravanju umirućem Zapadu, koji nam je naneo sva zla koja se mogu zamisliti, ni u njegovim neokolonijanim "integracijama", nego u – slobodnom svetu, BRIKS-u, savezništvu sa ruskom braćom i kineskim prijateljima.
Spisak zapadnih zala ne može biti ni duži ni strašniji, a ono što ćemo navesti svakako nije potpun spisak.
Kada je jeretički Zapad u krstaškom pohodu osvojio Konstantinopolj i slomio snagu Romejskog carstva, Srbija Svetog Save i cara Dušana je uzela na sebe teret Carstva i sudbine pravoslavnog Balkana. Zatim su se na Zapadu divili našem otporu Osmanskim zavojevačima, ali nam nisu pomogli. Kada su se, braneći sebe, i pojavljivali na Balkanu, nudili su nam ili uniju ili službu svojim državama, a pravoslavlje i balkansko jedinstvo su se trudili da zatru. Ipak, seme Romejskog i Dušanovog carstva, prenelo se na beskrajni Treći Rim.
![Crna Gora slavi Dan državnosti: Kako će izaći pred pretke i potomke?](https://cdns.russiatoday.com/srbmedia/images/2024.07/thumbnail/66925b111d9b940253043ba3.jpg)
Verovali smo vekovima da je taj duhovni pelcer superioran i da mora da pobedi, zbog svoje dobrote i pravde, da ljudski život, dostojanstvo i zajednica moraju biti neprikosnoveni. Danas se vidi da su naši preci, a i mi koji smo se nedavno borili, bili u pravu.
Svoju večitu epsku slobodu majušna srpska Crna Gora je oslonila na Rusiju. Na Rusiju se oslanjao i srpski ustanak, kada je posle pet vekova vratio u život srpsku državu. Strah Zapada od Boga, pravde i pravoslavlja se umnožio, postao paničan i traje do danas. U produžetku Krimskog rata ubijen je Knez Mihailo Obrenović jer se drznuo da u saradnji sa Rusijom radi na stvaranju Balkanskog saveza. Na presto je doveden njegov rođak Milan, koji je Srbiju potčinio Austrougarskoj i planovima Zapada da se Balkan pretvori u "bure baruta".
Balkanski savez je ipak stvoren, uz pomoć Rusije, pod Karađorđevićima 1912. i za nekoliko meseci je ceo pravoslavni Balkan bio slobodan. Tada počinje najstrašnija odmazda koja traje čitav vek i u kojoj postepeno ulogu dželata, okupatora i kolonizatora od Germana preuzimaju Anglosaksonci:
- Bugarsko-srpski rat;
- Prvi svetski rat u kome gine pola Srbije i gasi se Ruska Imperija;
- Stvaranje Jugoslavije, pa zatim ubistvo kralja Aleksandra i njeno čerečenje;
- Drugi svetski rat sa najstrašnijim genocidom Srba i Rusa, u kome Rusi i Srbi ipak pobeđuju, ali Broz izdaje Srbe, i uz prividnu neutralnost, vezuje zemlju za Anglosaksonce i NATO, otvarajući tako vrata za treću srpsku golgotu u HH veku;
- Druga i treća Jugoslavija uništene su krajem HH i početkom HHI veka u prvoj fazi rata protiv Srba i Rusa najpre hibridnom, a onda i klasičnom agresijom SAD i NATO, a obnovljena srpska država, svi njeni narodni, državni i vojni prvaci i njen vođa Slobodan Milošević egzemplarno su poslati na haško sudilište NATO pakta, gde su skoro svi osuđeni na najteže kazne, a sam Milošević je ubijen;
- Republika Srpska Krajina je etnički očišćena od Srba i ukinuta, a BiH sa Republikom Srpskom u svom sastavu i KiM se nalaze pod delimičnom ili potpunom okupacijom NATO, pod čijim se okriljem sprovodi sistematska antisrpska politika.
U isto vreme, u poslednja dva veka, naši odnosi sa Rusijom imaju najsnažniju i najmasovniju duhovnu osnovu, ali su na državnom planu puni protivrečnosti, pa i apsurda. Najrazvijeniji su u vreme Broza, koji je Jugoslaviju i Srbiju strateški vezao za NATO i koji je osnovao konclogore za rusofile! Najspremniji na potpuno savezništvo, pa čak i državnu integraciju, koju je jedino on u čitavoj istoriji i formalno inicirao, bio je Slobodan Milošević, i to u vreme kada je Rusija bila polukolonija pred bankrotom, kojoj je pretio raspad. Prvih devet meseci Putinove vlasti poklopile su se sa poslednjih devet meseci Miloševićeve, ali to nije bilo dovoljno.
![](https://cdns.russiatoday.com/srbmedia/images/2024.08/original/66c3460e8d05136a270af3e4.jpg)
Srbija je 2012. počela da se izvlači iz neokolonijalnog ropstva. Napravljeni su koraci od sedam milja u jačanju odnosa sa Rusijom (i Kinom). Ali, utisak je kao da vlasti u Beogradu još nisu odlučile da li će im glavni uzor u spoljnoj politici biti Broz ili Milošević. Logora, doduše, nema, ali su odnosi sa NATO i EU hipertrofirani.
Svima je jasno da Srbija, kojoj su oduzeti teritorije, stanovništvo i ekonomski suverenitet, sve to može da povrati, odnosno postigne svoje oslobođenje i ujedinjenje jedino uz pomoć Rusije, ali ako Srbija istovremeno nastoji da "poboljšava" odnose sa zapadnim silama, onda to neće biti moguće.
Rusija danas vodi, suštinski istu kao mi 1990-ih, nametnutu bitku koju je u očajanju pokrenuo ujedinjeni Zapad, bitku za svoj opstanak i za opstanak čovečanstva. Mi smo uspeli da ostanemo neporaženi, a Rusija će da pobedi. I to je razlog više da se Srbija za Rusiju što pre otvoreno veže. I vladajuće i druge patriotske političke snage treba da se ujedine u težnji za oslobođenjem i ujedinjenjem, uz suštinsku promenu spoljne politike, napuštanje zavisnosti od neprijateljskih sila i samoubistvene težnje za "integracijom" sa njima, i stupanje, u savezništvu sa Rusijom i Kinom u Novi svet, odnosno u saveze slobodnih i nezavisnih zemalja kao što su BRIKS, ŠOS i drugi.
Na tom putu, za Srbijom će, jedna po jedna, krenuti sve balkanske zemlje. I time će biti obnovljen Balkanski savez i okončano oslobođenje Balkana, nasilno, od strane zapadnih sila, prekinuto davne i slavne 1912. godine.